> Instrumentació

> • Emissor de microones. Les seves parts principals són un petit díode oscil lador i una antena. Aquesta última és l’encarregada d’emetre una ona polaritzada linealment amb el vector camp elèctric vertical (amb l’emissor formant angle de 0° amb el seu suport)

> • Receptor de microones. Consta d’una antena i un díode receptor que dóna una tensió contínua que depèn de l’energia que arriba a l’antena. Aquesta tensió es visualitza amb un voltímetre analògic o bé, més còmodament, amb un voltímetre digital connectat a aquest. Cal notar que l’antena receptora capta només la component de l’ona electromagnètica amb el camp elèctric vertical (amb el receptor formant angle de 0° amb el seu suport).
> L’ona produïda per l’emissor no forma un feix paral·lel, sinó que divergeix segons un angle relativament ample. Això fa que les reflexions sobre els objectes, i les persones, situats prop del feix puguin entrar al receptor i pertorbin la mesura. La connexió del voltímetre digital permet de llegir les indicacions sense necessitat d’acostar-se als equips.
> NOTA. El díode del receptor és un element no lineal. Cal tenir en compte, doncs, que la lectura de l’instrument de mesura no és proporcional ni a l’amplitud del camp elèctric, ni a la potència de l’ona captada. Generalment correspondrà a un valor situat entre els dos anteriors. En els experiments que dureu a terme aquesta falta de linealitat no serà problemàtica.
> Els suports per a l’emissor i per al receptor tenen una fixació giratòria per poder canviar l’angle de polarització de l’emisor o bé del receptor.

> • Goniòmetre de sobretaula per orientar l’emisor i el receptor i mesurar l’angle que formen entre si; té els dos braços graduats en centímetres per mesurar també la posició de l’emisor i del receptor.
> • Placa metàl lica (reflector) i reixa metàl·lica (polaritzador). (Només deixa passar la component de l’ona electromagnètica que té el camp elèctric perpendicular a les barres de la reixa.)
> • Prisma dielèctric (refractor).