# name
La Identidad de Aprendiz y la adaptación social y académica de estudiantes primera generación. El modelo formativo de la Facultad de Economía y Negocios de la Universidad de Chile

# metadata.dc.contributor.other[].value
Universitat de Barcelona. Facultat d'Educació

# metadata.dc.description.abstract[].value
[spa] La expansión del sistema de educación superior ha conllevado que la matrícula aumente especialmente para aquellos que son primera generación de sus familias en ingresar a la educación terciaria, representando al menos el 50% del ingreso en universidades de América Latina (Felicetti et al., 2019; Guzmán- Valenzuela et al., 2023; Linne, 2018; Pataro, 2019; Segovia- González & Flanagan- Bórquez, 2019). La investigación de estudiantes primera generación (EPG) evidencia que en el primer año universitario enfrentan diversas dificultades debido a las diferencias con sus experiencias escolares previas respecto a la exigencia académica, vínculos sociales, relación con los docentes e institución, entre varios otros factores (Flanagan, 2017; Linne, 2018). Lo anterior ha puesto de manifiesto la necesidad de orientar las políticas públicas e institucionales para asegurar que todos los1 estudiantes aprendan, permanezcan y egresen de sus instituciones (Fanelli, 2017), lo que ha movilizado la implementación de políticas de apoyo orientadas a mejorar su adaptación y éxito académico. En específico, la Facultad de Economía y Negocios (FEN) de la Universidad de Chile diseñó un modelo formativo que se ha concretado en acciones de trabajo directo con estudiantes para favorecer su adaptación académica, social y personal, y que ha sido respaldado por diversas instancias de evaluación, dando cuenta del valor de su proyecto formativo. Bajo este marco, comprendemos que las instituciones educativas son contextos en donde las personas no solamente aprenden sobre temas específicos, sino también, donde construyen significados sobre sí mismos en situaciones de aprendizaje (Coll & Falsafi, 2010a). Por ello, nos resultó importante indagar cómo las acciones para la adaptación de los estudiantes que se realizan en la FEN aportan en la construcción de significados, y cómo ello podría favorecer la permanencia, en específico, de los estudiantes primera generación (Abello et al., 2018). A partir de lo anterior creemos que el modelo de identidad de aprendiz -en adelante IdA- es un constructo teórico que permite enriquecer la mirada sobre el proceso de aprendizaje y que resulta útil para comprender el rol que poseen las instituciones educativas en los significados que los estudiantes construyen sobre sí mismos como aprendices (Engel & Coll, 2021). Asimismo, resulta una herramienta analítica adecuada para conocer por medio de las experiencias de aprendizaje los significados que los estudiantes primera generación tienensobre sí mismos como aprendices, impactando de este modo en su adaptación y permanencia en la universidad (Coll & Falsafi, 2010b; Falsafi, 2011, Engel y Coll, 2021). La investigación con un enfoque cualitativo, fenomenológico e interpretativo, consideró un estudio de casos múltiples y de carácter longitudinal con EPG en su primer año en la FEN. Esto se concretó por medio de entrevistas en profundidad en tres fases distintas durante los años 2020 y 2021 a estudiantes de las tres carreras de grado de FEN. Exploramos sus experiencias subjetivas de aprendizaje como unidad de análisis, en particular aquellas relacionadas con su participación en instancias de apoyo académico. Además, entrevistamos funcionarios de la FEN involucrados en la implementación de acciones de apoyo a los estudiantes para conocer sus objetivos, expectativas y valoraciones sobre el trabajo que realizan. Los principales resultados revelan que los EPG participantes de los programas de adaptación social y académica de la FEN re-co-construyeron sus experiencias de aprendizaje previas a la universidad en contextos socio-institucionales diversos, las que se centraron en el aprendizaje de habilidades sociales, actitudinales y de sí mismos como aprendices. Una vez dentro de la universidad, destacaron la influencia de espacios como las tutorías y el apoyo psicológico, que jugaron un rol crucial en su primer año, proporcionándoles acompañamiento pedagógico y emocional y contribuyendo significativamente en la adaptación y permanencia de los EPG en la universidad, especialmente en el contexto de confinamiento debido a la pandemia. Respecto a su IdA, muchos estudiantes al inicio reflexionaron sentirse inseguros respecto a sus capacidades para adaptarse y participar del mundo académico. Sin embargo, estos significados se fueron re-co-construyendo a lo largo del año a partir de su participación en los sistemas de apoyo y otras experiencias que los hicieron sentir más competentes y partícipes socialmente, aportando al fortalecimiento de una IdA habilitadora. Por parte de la institución, los integrantes de la FEN creen que las unidades de apoyo han sido claves para superar los retos de adaptación de los estudiantes, fomentando su inclusión, sentido de pertenencia y autonomía. Al finalizar el año, consideraron que a pesar de la falta de interacción presencial y la sobrecarga en el uso de pantallas debido a el aislamiento por la pandemia, los estudiantes tuvieron un buen rendimiento académico, bajos índices de deserción y destacaron la adaptabilidad de la FEN ante la crisis. Sobre los puntos en común y las diferencias entre ambos grupos, se destacan las coincidencias entre lo que esperan y valoran los representantes FEN por medio de sus acciones y lo que los estudiantes vivenciaron en ellas. Sin embargo, las experiencias estudiantiles revelaron algunas diferencias con las valoraciones institucionales sobre su actuar en pandemia, destacando áreas de mejora en el acompañamiento a los estudiantes. Por último, hubo un elemento común destacado por los representantes FEN sobre los discursos institucionales, los cuales promueven una visión individualista del éxito académico y que serían vivenciados por los estudiantes como un malestar debido a la competencia y la presión percibida. Por último, discutimos los resultados a la luz de diversos referentes teóricos y empíricos, planteamos las aportaciones teórico, metodológicas y prácticas de la investigación, como también, damos cuenta de las limitaciones del estudio realizado, de posibles líneas de investigación futura y las principales conclusiones del mismo.

# metadata.dc.description.abstract[].value
[eng] The expansion of higher education has led to an increase in enrollment for all students, especially for first-generation students (FGS), who represent at least 50% of the student body at Latin American universities (Felicetti et al., 2019; Guzmán-Valenzuela et al., 2023; Linne, 2018; Pataro, 2019; Segovia-González & Flanagan-Bórquez, 2019).
Research on FGS shows that they face diverse challenges during their first year of university, particularly due to differences between their previous school experiences and the academic, social, and institutional demands they encounter in higher education (Flanagan, 2017; Linne, 2018). This situation has highlighted the need to aim public and institutional policies at ensuring that all students can learn, persist, and graduate (Fanelli, 2017). As a result, various supporting policies aimed at enhancing student adaptation and academic success have been implemented. In particular, the Faculty of Economics and Business (FEN) at the University of Chile has developed a comprehensive educational model, which has been implemented through direct interventions with students to facilitate their academic, social, and personal adaptation. This model has been supported by national and international evaluations, underscoring the value of its educational project.
Within this framework, educational institutions are understood as contexts where individuals not only acquire knowledge on specific subjects, but also construct meanings about themselves in learning situations (Coll & Falsafi, 2010a). Hence, it became important to explore how the student adaptation actions carried out at FEN contribute to meaning-making and how this may favor the persistence of FGS (Abello et al., 2018).
In this regard, we believe that the "learner identity" (LI) model is a theoretical construct that enriches our understanding of the learning process and provides valuable insights into the role educational institutions that play in shaping the meanings students construct about themselves as learners (Engel & Coll, 2021). Additionally, it serves as an appropriate analytical tool to explore the meanings FGS ascribe to themselves as learners through their learning experiences, thereby impacting their adaptation and persistence at university (Coll & Falsafi, 2010b; Falsafi, 2011; Engel & Coll, 2021).
This qualitative, phenomenological, and interpretive research involved a multiple case study with a longitudinal approach, focusing on FGS in their first year at FEN. Data were collected through in-depth interviews across three distinct phases in 2020 and 2021, covering the three undergraduate programs offered by FEN. The subjective learning experiences of the students served as the primary unit of analysis, particularly those related to their participation in academic support programs. Additionally, we interviewed FEN staff involved in the implementation of student support actions to gain insights into their objectives, expectations, and assessments of these interventions.
The main findings reveal that FGS participating in FEN's academic and social adaptation programs reconstructed their previous learning experiences in diverse socio-institutional contexts, focusing on the development of social, attitudinal, and learner-related skills. Once at university, students highlighted the influence of academic spaces such as tutoring sessions and psychological support, which played a crucial role during their first year. These resources provided both pedagogical and emotional support, significantly contributing to their adaptation and persistence, particularly during the pandemic's confinement period.
Regarding their LI, many students initially expressed insecurity and doubts about their ability to adapt and participate in academic life. However, these self-perceptions were gradually reconstructed throughout the year, thanks to their involvement in support systems and other experiences that made them feel more competent and socially integrated, ultimately strengthening their LI.
From the institutional perspective, FEN staff emphasized that the support units were key elements to overcoming the adaptation challenges faced by students, fostering inclusion, a sense of belonging, and autonomy. At the end of the year, despite the lack of face-to-face interaction and the increased screen time due to pandemic-related isolation, students achieved good academic performance, dropout rates were low, and FEN's adaptability during the crisis was highlighted.
Regarding the similarities and differences between both groups, there were notable agreements between what FEN representatives expected and valued through their actions and what students experienced. However, students' experiences also revealed some discrepancies with the institutional assessments, particularly regarding their response during the pandemic, indicating areas for improvement in student support. Additionally, FEN representatives noted a common element in the institutional discourse, which promotes an individualistic view of academic success that, at times, led to emotional distress due to the competition and perceived pressure during their first year.
Finally, the results are discussed considering theoretical and empirical references. Theoretical, methodological, and practical contributions of the research are presented, along with the study’s limitations and possible future research directions based on the findings, gathering the main conclusions of the study.

# metadata.dc.description.abstract[].value
[cat] L'expansió del sistema d'educació superior ha comportat que la matrícula augmenti per a tots els estudiants, especialment per a aquells que són primera generació de les seves famílies a ingressar a l'educació terciària, els qui representen almenys el 50% del ingrés en universitats d'Amèrica Llatina (Felicetti et al., 2019; Guzmán- Valenzuela et al., 2023; Linne, 2018; Pataro, 2019; Segovia- González & Flanagan- Bórquez, 2019).
La recerca d'estudiants primera generació (EPG) evidencia que en el primer any universitari enfronten diverses dificultats a causa de les diferències amb les seves experiències escolars prèvies respecte a l'exigència acadèmica, vincles socials, relació amb els docents i institució, entre diversos altres factors (Flanagan, 2017; Linne, 2018).
L'anterior ha posat de manifest la necessitat d'orientar les polítiques públiques i institucionals per a assegurar que tots els estudiants aprenguin, romanguin i es diplomin de les seves institucions (Fanelli, 2017), la qual cosa ha mobilitzat la implementació de polítiques de suport orientades a millorar la seva adaptació i èxit acadèmic.
En específic, la Facultat d'Economia i Negocis (FEN) de la Universitat de Xile va dissenyar un model formatiu que s'ha concretat en accions de treball directe amb estudiants per a afavorir la seva adaptació acadèmica, social i personal, i que ha estat recolzat per diverses instàncies d'avaluació, donant compte del valor del seu projecte formatiu.
Sota aquest marc, comprenem que les institucions educatives són contextos on les persones no solament aprenen sobre temes específics, sinó també, on construeixen significats sobre ells mateixos en situacions d'aprenentatge (Coll & Falsafi, 2010a). Per això, ens va resultar important indagar com les accions per a l'adaptació dels estudiants que es realitzen a la FEN aporten en la construcció de significats, i com això podria afavorir la permanència, en específic, dels EPG (Abello et al., 2018).
Per això creiem que el model d'identitat d'aprenent -d'ara endavant IdA- és un constructe teòric que permet enriquir la mirada sobre el procés d'aprenentatge i que resulta útil per a comprendre el rol que posseeixen les institucions educatives en els significats que els estudiants construeixen sobre si mateixos com aprenents (Engel & Coll, 2021). Així mateix, resulta una eina analítica adequada per a conèixer per mitjà de les experiències d'aprenentatge els significats que els EPG tenen sobre si mateixos com aprenents, impactant d'aquesta manera en la seva adaptació i permanència en la universitat (Coll & Falsafi, 2010b; Falsafi, 2011, Engel & Coll, 2021).
La recerca amb un enfocament qualitatiu, fenomenològic i interpretatiu, va considerar un estudi de casos múltiples i de caràcter longitudinal amb EPG en el seu primer any a la FEN. Això es va concretar per mitjà d'entrevistes en profunditat en tres fases distintes durant els anys 2020 i 2021 a estudiants de les tres carreres de grau de FEN. Explorem les seves experiències subjectives d'aprenentatge com unitat d'anàlisi, en particular aquelles relacionades amb la seva participació en instàncies de suport acadèmic. A més, entrevistem funcionaris de la FEN involucrats en la implementació d'accions de suport als estudiants per a conèixer els seus objectius, expectatives i valoracions sobre el treball que realitzen.
Els principals resultats revelen que els EPG participants dels programes d'adaptació social i acadèmica de la FEN re-co-construeixen les seves experiències d'aprenentatge prèvies a la universitat en contextos soci-institucionals diversos, les que es van centrar en l'aprenentatge d'habilitats socials, actitudinals i de si mateixos com aprenents. Una vegada dins de la universitat, van destacar la influència d'espais com les tutories i el suport psicològic, que van jugar un rol crucial en el seu primer any, proporcionant-los acompanyament pedagògic i emocional i contribuint significativament en l'adaptació i permanència dels EPG en la universitat, especialment en el context de confinament degut a la pandèmia.
Respecte a la seva IdA, molts estudiants a l'inici van reflexionar sentir-se insegurs respecte a les seves capacitats per a adaptar-se i participar del món acadèmic. No obstant això, aquests significats es van anar re-co-construint al llarg de l'any a partir de la seva participació en els sistemes de suport i altres experiències que els van fer sentir més competents i partícips socialment, aportant a l'enfortiment de la seva IdA.
Per part de la institució, els integrants de la FEN creuen que les unitats de suport han estat claus per a superar els reptes d'adaptació dels estudiants, fomentant la seva inclusió, sentit de pertinença i autonomia. En finalitzar l'any, van considerar que malgrat la falta d'interacció presencial i la sobrecàrrega en l'ús de pantalles a causa de l'aïllament per la pandèmia, els estudiants van tenir un bon rendiment acadèmic, baixos índexs de deserció i van destacar l'adaptabilitat de la FEN davant la crisi.
Sobre els punts en comú i les diferències entre tots dos grups, es destaquen les coincidències entre el que esperen i valoren els representants FEN per mitjà de les seves accions i el que els estudiants van experimentar en elles. No obstant això, les experiències estudiantils van revelar algunes diferències amb les valoracions institucionals sobre la seva actuació en pandèmia, destacant àrees de millora en l'acompanyament als estudiants. Finalment, va haver-hi un element en comú destacat pels representants FEN sobre els discursos institucionals, els quals promouen una visió individualista de l'èxit acadèmic i que serien experimentats pels estudiants com un malestar degut a la competència i la pressió percebuda.
Finalment, es discuteixen els resultats sota la mirada de diversos referents teòrics i empírics, plantegem les aportacions teòric, metodològiques i pràctiques de la recerca, com també, donem compte de les limitacions de l'estudi realitzat, de possibles línies de recerca futura i les principals conclusions d'aquest.

# metadata.dc.rights[].value
cc by-nc (c) Lizama Bucarey, Catalina, 2025

# metadata.dc.title[].value
La Identidad de Aprendiz y la adaptación social y académica de estudiantes primera generación. El modelo formativo de la Facultad de Economía y Negocios de la Universidad de Chile