# name
Com arxivar un instant teatral? Documentar les arts efímeres del teatre: el cas del Teatre Lliure

# metadata.dc.contributor.other[].value
Universitat de Barcelona. Departament de Biblioteconomia, Documentació i Comunicació Audiovisual

# metadata.dc.description.abstract[].value
[cat] Aquest treball explora el paper fonamental de la documentació en les arts escèniques, argumentant que registrar tant els processos previs, durant, com posteriors d'un espectacle aporta profunditat a l'experiència artística i afegeix valor al resultat final. Amb una perspectiva interdisciplinària, aquesta tesi doctoral proposa una renovació dels mètodes documentals tradicionals, integrant-hi les perspectives emocionals i socials dels participants. Es destaca la necessitat de desenvolupar noves estratègies per capturar i arxivar experiències col·lectives o processos creatius complexos. Aquesta perspectiva posa de relleu la subjectivitat inherent a la tasca dels documentalistes, que esdevenen intermediaris entre l'experiència escènica i la seva preservació. Així, l’arxiu es planteja com una pràctica performativa en si mateixa, capaç d’enriquir les arts escèniques contemporànies i redefinir els usos i límits de la documentació. Aquesta recerca es divideix en dos blocs principals: Mirar cap enfora i Intervenir. El projecte Arxiu Lliure, desenvolupat en paral·lel a aquesta recerca, ha guiat totes les decisions basades en la reflexió i investigació, sobretot de la Part I. La mirada cap enfora ofereix una visió àmplia de les tendències internacionals, les decisions, vocabularis i accions analitzades en altres arxius, centres i teatres. La Part II, Intervenir, s’articula en sis capítols que reprodueixen el cicle vital del material i la creació escènica per traslladar els coneixements teòrics a la pràctica. Aquest bloc proposa un model pràctic estructurat que abasta diferents àmbits de la documentació: des de la reconstrucció històrica d’un teatre fins a l’ús d’eines innovadores com el reconeixement facial, passant per la captura de l’espectacle, el seguiment del procés creatiu i l’avaluació del seu impacte en el públic. Finalment, el bloc culmina en la reactivació de la memòria de les arts escèniques, obrint pas a una revitalització d’allò viscut en escena. L’estudi pren com a exemple el Teatre Lliure coincidint amb l’activitat professional de l’autora com a responsable de l’Arxiu Lliure del Teatre Lliure, la qual ha possibilitat l’aplicació directa de les tesis plantejades, aspecte que confirma que els resultats proposats no sols són viables, sinó que aporten beneficis positius. En aquest sentit, es pot considerar que aquesta recerca no només trasllada la teoria a la pràctica, sinó que també la valida empíricament.

En conjunt, aquesta tesi pretén una visió de futur per a la memòria escènica, convertint-se en una exploració de les pràctiques de conservació de l'art teatral. La recerca proporciona una valuosa experiència per a la preservació i l'activació del patrimoni escènic, assegurant-ne l’accés a les generacions futures i contribuint a immortalitzar un art que, per naturalesa, és temporal i canviant.

# metadata.dc.description.abstract[].value
[eng] This dissertation explores the fundamental role of documentation in performing arts, arguing that recording the processes before, during, and after a performance enhances the artistic experience and adds value to the final result. Through an interdisciplinary lens, this doctoral thesis proposes a renewal of traditional documentary methods by integrating the emotional and social perspectives of participants. It highlights the need to develop new strategies to capture and archive collective experiences and complex creative processes.

The research emphasizes the inherent subjectivity in the work of documentarians, who act as mediators between the ephemeral nature of performance and its preservation. In this context, the archive is presented as a performative practice that enriches contemporary performing arts while redefining the uses and limits of documentation.

The study is divided into two main sections: "Looking Outward" and "Intervening." The Arxiu Lliure project, developed in parallel with this research, has guided all decisions based on reflection and investigation, particularly in Part I. "Looking Outward" provides a broad overview of international trends, decisions, vocabularies, and actions analyzed in other archives, centers, and theaters.

Part II, "Intervening," consists of six chapters that replicate the life cycle of material and theatrical creation, translating theoretical knowledge into practice. This section proposes a structured practical model that addresses various aspects of documentation: from the historical reconstruction of a theater to the use of innovative tools such as facial recognition, capturing performances, tracking the creative process, and evaluating audience impact. The section concludes with the reactivation of the memory of performing arts, paving the way for a revitalization of what was experienced on stage.

Using the Teatre Lliure as a case study, this research validates the feasibility and positive impact of the proposed methods through direct application.

In sum, this thesis offers a forward-looking vision for performing arts memory, contributing to the preservation and activation of theatrical heritage. It ensures access for future generations and immortalizes an art form that is inherently transient and ever-changing.

# metadata.dc.rights[].value
cc by-nc-sa (c) Paz González, Anabel de la, 2025

# metadata.dc.source[].value
Tesis Doctorals - Departament - Biblioteconomia, Documentació i Comunicació Audiovisual

# metadata.dc.title[].value
Com arxivar un instant teatral? Documentar les arts efímeres del teatre: el cas del Teatre Lliure