# name
Comprenent l’experiència del Sentit de l’Humor en la promoció de la Salut Mental Positiva en la Relació Terapèutica en serveis de Salut Mental d’Aguts

# metadata.dc.contributor.other[].value
Universitat de Barcelona. Facultat d'Infermeria

# metadata.dc.description.abstract[].value
[cat] Aquesta tesi analitza el paper del sentit de l’humor com a eina comunicativa en la relació terapèutica en el context de les unitats d’aguts de salut mental, explorant com pot contribuir a la promoció de la salut mental positiva i al reforçament del vincle entre professionals i persones usuàries. L’estudi sorgeix de la constatació que, malgrat l’interès creixent per la humanització de l’atenció sanitària, l’ús de l’humor en entorns clínics, especialment en situacions d’alta intensitat emocional com les que es donen en aquestes unitats, continua essent un recurs poc explorat i escassament sistematitzat. Des d’una perspectiva centrada en la cura integral, es defensa la necessitat de reconèixer el valor terapèutic de l’humor, més enllà de la seva funció anecdòtica o recreativa.

Els objectius generals de la recerca són, d’una banda, comprendre les vivències i percepcions de professionals i persones usuàries en relació amb el sentit de l’humor i la promoció de la salut mental positiva dins la relació terapèutica, i de l’altra, analitzar la correlació entre els resultats obtinguts mitjançant dos instruments validats: el qüestionari multidimensional de sentit de l’humor i el qüestionari de salut mental positiva. Així mateix, es plantegen objectius específics com identificar els factors clau relacionats amb l’humor i el benestar emocional, descriure expectatives i experiències durant l’ingrés hospitalari i reconstruir els significats atribuïts a l’humor com a recurs terapèutic.
 
La metodologia escollida és de tipus mixt, amb un disseny seqüencial explicatiu. En la fase quantitativa inicial, es van administrar els dos instruments esmentats a una mostra de professionals i persones usuàries de diferents unitats d’aguts. En la fase qualitativa posterior, es van realitzar entrevistes semiestructurades i es van recollir microrelats per aprofundir en les vivències subjectives dels participants. Aquesta estratègia metodològica ha permès una triangulació de dades, fonts i instruments, tot seguint criteris de rigor científic com la credibilitat, la transferibilitat, la consistència i la confirmabilitat.

En relació amb les persones usuàries, es constata una elevada coherència entre les dades quantitatives i qualitatives. L’humor és reconegut com una eina que afavoreix la salut mental positiva, especialment quan els professionals el fan servir de manera adaptada a les necessitats individuals. Aquesta percepció s’associa amb els factors F1 (Competència o habilitat personal per fe ús de l’humor) i F2 (Humor com a mecanisme de control de la situació) del qüestionari sobre sentit de l’humor i amb els factors F2 (Actitud Prosocial) i F5 (Resolució de problemes) de l’instrument de salut mental positiva, que van obtenir les puntuacions mitjanes més altes. Els ítems més ben valorats reflecteixen la importància atribuïda a l’humor durant l’ingrés hospitalari i la seva contribució al benestar i a la qualitat de les relacions interpersonals. Tot i l’actitud generalment positiva, s’observen diferències significatives segons l’edat en el factor F3 (Valoració social i actituds cap a l’humor) del qüestionari de sentit de l’humor, així com puntuacions més baixes en el factor F3
 
(autocontrol) del qüestionari de salut mental positiva, percebut
durant els primers dies d’ingrés per les persones usuàries.

Pel que fa als professionals, els resultats mostren igualment una alineació entre les dues fases. El sentit de l’humor és percebut com una eina comunicativa valuosa per promoure la salut mental positiva, especialment quan s’utilitza de forma reflexiva. En l’anàlisi quantitativa destaquen els factors F2 (Humor com a mecanisme de control de la situació) i F3 (Valoració social i actituds cap a l’humor) del qüestionari d’humor i els factors F1 (Satisfacció personal), F4 (Autonomia) i F6 (Habilitats de relació interpersonal) del de salut mental positiva. A més, es detecta una manca general de formació específica sobre l’ús terapèutic de l’humor, si bé els professionals amb més experiència i estabilitat laboral obtenen millors puntuacions en el factor F2 (Humor com a mecanisme de control de la situació) del qüestionari de sentit de l’humor i en el factor F3 (autocontrol) del de salut mental positiva. La fase qualitativa corrobora aquests resultats, posant en relleu la capacitat d’adaptació i flexibilitat dels professionals més experimentats, especialment en relació amb el factor F5 (resolució de problemes).
 
Les conclusions de l’estudi posen en evidència que l’humor és percebut, tant per professionals com per persones usuàries, com una eina rellevant en la relació terapèutica dins les unitats d’aguts de salut mental, amb potencial per afavorir el benestar emocional i la salut mental positiva, reduir l’ansietat i facilitar la creació de vincles significatius. No obstant això, també s’hi identifiquen limitacions importants, com ara la manca de formació específica i la necessitat d’un ús ajustat al context i al perfil de cada persona.

Les dades mostren diferències entre ambdós col·lectius en la manera d’experimentar i utilitzar tant l’humor com els components de la salut mental positiva, amb patrons diferenciats segons els factors analitzats. Finalment, tot i que la correlació entre humor i salut mental positiva no és homogènia, els resultats obtinguts reforcen la importància de desenvolupar estratègies formatives i clíniques adaptades a les característiques de cada grup i situació terapèutica.

# metadata.dc.title[].value
Comprenent l’experiència del Sentit de l’Humor en la promoció de la Salut Mental Positiva en la Relació Terapèutica en serveis de Salut Mental d’Aguts