# name
La revisión de los actos tributarios y la posibilidad de su retroacción sin que ésta haya sido solicitada por el reclamante.

# metadata.dc.description.abstract[].value
[spa] El Tribunal Supremo (TS) declara que la resolución de un órgano-administrativo
que anula los actos tributarios (en el caso, una liquidación y una sanción) para ordenar la
retroacción de las actuaciones con la finalidad de que la Agencia Estatal de Administración
Tributaria (AEAT) proceda a la correcta calificación de unas determinadas rentas, cuando
dicha retroacción no fue solicitada ni directa ni indirectamente por el reclamante, sí es
susceptible de recurso contencioso-administrativo, por tratarse de una resolución
parcialmente estimatoria, ordenando una retroacción no solicitada, motivo suficiente para
que el caso pueda ser conocido por una instancia superior. Además, habida cuenta de que
se trata de un acto definitivo que pone fin a la vía administrativa, resulta recurrible en vía
judicial dando así cumplimiento al principio que vela por el control ex-post de las
actuaciones de las Administraciones Públicas a través de la vía judicial establecido en el
artículo 106.1 y al derecho a la tutela judicial efectiva consagrado en el artículo 24.1 de la
Constitución Española (CE). Asimismo, el TS dispone que no existiendo vicio formal de
procedimiento, el órgano económico administrativo no está facultado para ordenar, tras la
nulidad de los actos tributarios cuestionados (liquidación y sanción), la retroacción de las
actuaciones, pues la insuficiencia probatoria para calificar unas determinadas rentas con la
que el órgano económico administrativo argumenta dicha retroacción, no es un defecto
formal acaecido durante la tramitación del procedimiento, sino un vicio meramente
sustantivo que debió ser resuelto en la instancia que conoció del caso dando cumplimiento
al principio del non liquet1.

# metadata.dc.description.abstract[].value
[eng] The Supreme Court declares that the resolution of an administrative body that
annuls tax acts (in this case, a liquidation and a penalty) to order the retroaction of the
proceedings with the purpose that the State Agency of Tax Administration (AEAT)
proceeds to the correct classification of certain income, when said retrospective action was
neither directly nor indirectly requested by the claimant, it is susceptible to contentiousadministrative
appeal, since it is a partially favorable resolution, ordering a retrospective
action that was not requested, which is sufficient reason for the case to be heard by a
higher instance. Furthermore, given that it is a definitive act that puts an end to the
administrative process, it can be appealed through the courts, thus complying with the
principle of ex-post control of the actions of the Public Administrations through the
judicial process established in Article 106.1 and the right to effective judicial protection
enshrined in Article 24.1 of the Spanish Constitution (EC). Likewise, the SC states that in
the absence of a formal procedural defect, the economic administrative body is not
empowered to order, after the nullity of the tax acts in question (liquidation and penalty),
the retroaction of the proceedings, since the insufficient evidence to qualify certain income
with which the economic administrative body argues such retroaction, is not a formal
defect that occurred during the processing of the procedure, but a merely substantive
defect that should have been resolved in the instance that heard the case in compliance
with the principle of non liquet.

# metadata.dc.description.abstract[].value
[cat] El Tribunal Suprem (TS) declara que la resolució d'un òrgan administratiu que
anul·la els actes tributaris (en el cas, una liquidació i una sanció) per ordenar la retroacció
de les actuacions amb la finalitat que l'Agència Estatal d'Administració Tributària (
AEAT) procedeixi a la correcta qualificació d'unes determinades rendes, quan aquesta
reclamació no va ser sol·licitada ni directament ni indirectament pel reclamant, sí que és
susceptible de recurs contenciós administratiu, per tractar-se d'una resolució parcialment
estimatòria, ordenant una retroacció no sol·licitada, motiu suficient perquè el cas pugui
ser conegut per una instància superior. A més, tenint en compte que es tracta d'un acte
definitiu que posa fi a la via administrativa, resulta recurrible en via judicial donant així
compliment al principi que vetlla pel control expost de les actuacions de les
administracions públiques a través de la via judicial establert a l'article 106.1 i al dret a la
tutela judicial efectiva consagrat a l'article 24.1 de la Constitució Espanyola (CE). Així
mateix, el TS disposa que no existint vici formal de procediment, l'òrgan econòmic
administratiu no està facultat per ordenar, després de la nul·litat dels actes tributaris
qüestionats (liquidació i sanció), la retroacció de les actuacions, ja que la insuficiència
probatòria per qualificar-ne unes determinades rendes amb què l'òrgan econòmic
administratiu argumenta aquesta retroacció, no és un defecte formal esdevingut durant la
tramitació del procediment, sinó un vici merament substantiu que va haver de ser resolt
en la instància que va conèixer del cas donant compliment al principi del non liquet.

# metadata.dc.publisher[].value
Grup de Recerca de Dret Tributari i Política Fiscal

# metadata.dc.relation.ispartofseries[].value
Papers de treball de Dret Tributari i Política Fiscal; Serie N. 3/2022

# metadata.dc.source[].value
Papers de treball de Dret Tributari i Política Fiscal (Dret Administratiu, Dret Processal, Història del Dret i Dret Financer i Tributari)

# metadata.dc.title[].value
La revisión de los actos tributarios y la posibilidad de su retroacción sin que ésta haya sido solicitada por el reclamante.