# metadata.dc.description[].value
Treballs Finals de Grau d'Història de l'Art, Facultat de Geografia i Història, Universitat de Barcelona, Curs: 2013-2014, Tutor: Pere Beseran i Ramon

# metadata.dc.description.abstract[].value
La cultura rural està en procés de desaparèixer en pro de la modernització, i amb ella les seves estructures
entre les que hi ha l'arquitectura de caràcter més popular. Com veurem, aquesta arquitectura és una senya de
identitat d'un territori, la qual és tan representativa com la llengua, la història, els símbols o les tradicions
populars. Aquest patrimoni arquitectònic sovint és deixat de banda pels estudiosos, ja que les seves
investigacions acostumen a centrar-se en l'arquitectura de caràcter monumental. Però en un moment en que
moltes de les nostres senyes, que ens identifiquen com a poble, es veuen amenaçades pel que alguns
anomenen progrés, és necessària la seva preservació i en conseqüència el seu coneixement. A Mallorca
existeix un tipus de casa clarament dominant de la qual es troben abundants mostres repartides per tota l'illa.
Es tracta de les cases de possessió, unes edificacions de residència unifamiliar que estan vinculades a unes
terres d'explotació agrícola. En la seva configuració arquitectònica impera l'ordre geomètric la qual cosa es
veu manifestat en planta, en el seu volum i en la distribució de les obertures. Així, és una idea d'edificació
eminentment sòbria, contundent i amb una netedat clara de volum. Per tant, aquests conjunts d'edifici
domèstic aïllat i vinculat a unes terres el podríem definir com l'equivalent a la masia catalana o al lloc
menorquí, per exemple. Ens centrarem en el cas de Mallorca ja que no podem parlar d'un arquitectura
popular comú a totes les illes, són diversos i en general molt diferents els tipus que trobem en aquestes. És a
dir, no existeix un tipus d'arquitectura domèstica tradicional que sigui comú a Mallorca, Menorca i Eivissa,
ni tans sols a dues d'elles...

# metadata.dc.source[].value
Treballs Finals de Grau (TFG) - Història de l'Art