# name
Símptomes, epistemes i antropòlegs furtius

# metadata.dc.description.abstract[].value
Es indiscutible, i fins a cert punt evident, que el símptoma ha estat un objecte d'estudi característic de la medicina i de la psiquiatria. Com tots sabem, darrera d'un símptoma es pressuposa una dimensió fisiopatològica: el mal natural en la seva varietat de formes. En canvi, resulta més insòlit el paper que l'antropologia ha mantingut en les últimes dècades en relació amb aquest particular objecte. De sobte, allò que s'entenia com físic o psicològic s'ha revelat com una elaboració cultural, com una metàfora altament suggestiva, com un símbol condensador de contradiccions socials. Diversos autors semblen coincidir en aquesta apreciació, des de Byron Good (1977:25; Good i Good 1981:165) fins a Margaret Lock (1991:87), des d'Arthur Kleinman (1988:1O) fins el caústic Michael Taussig (1980:3).

# metadata.dc.relation.ispartof[].value
Quaderns de l'Institut Català d'Antropologia, 1995, num. 8-9, p. 45-70

# metadata.dc.source[].value
Articles publicats en revistes (Antropologia Social)

# metadata.dc.title[].value
Símptomes, epistemes i antropòlegs furtius