# name
Plantes invasores: noves visions - Resposta

# metadata.dc.description.abstract[].value
És indubtable que els jardins botànics han contribuït (i encara ho fan) a la introducció i dispersió d'una  gran  quantitat  d'espècies  al·lòctones  invasores,  i  alguns  dels  exemples  que  apareixen  al  treball de Hulme (2011) són paradigmàtics, com ara el del jacint d'aigua (Eichhornia crassipes). Tot i  això, l'autor reconeix que la majoria de casos de propagació de plantes invasores a partir de jardins  botànics van tenir lloc durant el segle XIX o durant la primera meitat del segle XX, i destaca el paper  cada vegada més actiu d'aquests en la conservació de la flora autòctona. De totes maneres, i tal i  com conclou l'autor, la majoria de jardins botànics del món encara no disposen de mecanismes per 
a  l'avaluació  del  risc  de  les  espècies  al·lòctones  que  s'hi  cultiven,  i  només  una  minoria  s'han  autoimposat codis de bones pràctiques enfocats al control i/o substitució de les espècies invasores.

# metadata.dc.publisher[].value
BioC, Equip de Recerca en Biologia de la Conservació de Plantes

# metadata.dc.source[].value
Documents de treball / Informes (BioC, Equip de Recerca en Biologia de la Conservació de Plantes)

# metadata.dc.title[].value
Plantes invasores: noves visions - Resposta