# name
Crítica en un món en crisi. Treballs de fi de grau. Grup A4

# metadata.dc.description[].value
Treballs Finals de Grau de Filosofia, Facultat de Filosofia, Universitat de Barcelona. Curs: 2025-2026, Grup A4. Tutores: Pérez Casanovas, Àger i Miras Boronat, Núria Sara. El volum inclou els treballs: És la laïcitat quelcom neutre o un instrument de colonització? El cas del vel islàmic / Guilhem Goyard Birgand ; Más allá de la norma y la excepción. El problema del fundamento del orden jurídico desde Schmitt hasta Foucault / Adrià Herrador Martínez ; La ideologia en Lukács i Mannheim: un debat per la transformació / Oscar Marín Puig ; Harmoniosa identificació: sobre la relació de l’actualisme de Giovanni Gentile amb el feixisme / Toni Gómez Comas ; Un afer de càtedra: sobre l’ostracisme filosòfic a Eduard Nicol / Òscar Rodríguez Chinchilla ; L’espai viscut com a cura de la desmundanització moderna / Irene Muñoz Ramos ; Autonomia liberal i autonomia relacional. Un debat bioètic irresoluble? / Magdalena Muelas Rigo ; Ajustar el món a la fragilitat de l’altre: la cura revolucionària i l’autonomia relacional en el final de la vida / Sandra Mínguez Alonso ; Hannah Arendt: poesía y lectura constelatoria a través de La condición humana (1958) / Lila Brañes Salinas

# metadata.dc.description.abstract[].value
[Pròleg d’Àger Pérez Casanovas]  En una petita ressenya a un volum sobre interpretacions feministes de Dewey, s’hi amaga una de les reflexions més punyents de Maurice Hamington, teòric de l’ètica de la cura. «Hi ha una cosa – diu – que anomeno cruament la prova del «i què?» (so what?) de la filosofia» (Hamington, 2003, p. 196) que vol dir, bàsicament, que davant de cada escrit cal que se’ns desperti una actitud cínica que es pregunti si ve d’un interès genuí, del desig d’imaginar una bona vida i del compromís de contribuir a apropar-nos-hi més. Els treballs d’aquest grup han abordat qüestions urgents del nostre entorn proper, sempre des de la concreció de realitats que podien investigar de la manera més situada, i complint amb escreix aquesta tríada: interès, desig i compromís. Alhora, darrere aquesta localitat hi havia també una ambició més àmplia: una crítica lúcida d’estructures globals que anava més enllà dels temes concrets escollits, repte que cadascú ha afrontat des del seu propi punt d’ancoratge. Així, el reconeixement d’un malestar o un problema en una teoria, un autor, un concepte, s’ha transformat en una anàlisi rigorosa i metodològica, a voltes centrada a descobrir contradiccions internes, a voltes en una proposta en positiu que imaginava solucions.
Des de la filosofia acadèmica, sovint perdem aquest «i què?»; l’interès, desig i compromís que inicialment ens van hi portar. Davant d’aquesta pèrdua, es pot optar per la desgana, per l’automatisme – complir amb les obligacions com un checklist, publicar literatura gris que ningú llegeix. Aquests treballs es troben a les antípodes d’aquesta actitud. Com a tutora, m’ha tocat fer de cínica. Davant la proposta del tema, cada estudiant s’ha hagut d’enfrontar a la meva pregunta directa: «i tu què vols fer-ne d’això? 
Per què vols fer aquest treball?» Aquesta pregunta, gens fàcil de respondre, ha obligat a tot el grup a investigar des de la preocupació i la responsabilitat. I un cop resolt aquest interrogant, les reflexions han volat cada vegada més amunt, atrevint-se a entrar en diàleg amb altres disciplines, a utilitzar fonts primàries de la sociologia de Goffman, la poesia d’Arendt, la teoria decolonial; i a adoptar de manera molt intencional i explícita metodologies com ara les entrevistes semi-estructurades, l’anàlisi dialèctica, les genealogies o el mètode fenomenològic de van Manen. Així, reflexions al voltant del feminisme, la historiografia, l’Estat, la ideologia, la cura o l’espai s’han abordat de forma compromesa, original i rigorosa, mostrant com la capacitat d’interdisciplinarietat, d’habitar diversos mons alhora, pot ser una virtut en la recerca. Per tot això, us vull agrair la confiança que hem construït; des de l’inici, us vaig
tractar com a iguals, sabent que us exigiria més, i els escrits d'aquest recull demostren com pensar des de la col·laboració dona lloc a una maduresa intel·lectual emancipadora.
Ha sigut un plaer acompanyar-vos en aquest camí, i espero que us emporteu algunes eines que us serveixin al llarg del vostre recorregut vital, només em queda desitjar-vos que seguiu pel bon camí. M’emporto el bon record del meu primer grup de treballs de final de grau que em reafirma en la creença que quan la recerca es fa des de la comunitat, la cura, la generositat, l’amistat i el gaudi, el resultat brilla encara més. 3  Hamington, M. (2003). [Review of the book Feminist Interpretations of John Dewey, and: Living Across and Through Skins: Transactional Bodies, Pragmatism, and Feminism, and: Pragmatism, Feminism, and Democracy: Rethinking the Politics of American History]. NWSA Journal 15(1), 196-201.  https://dx.doi.org/10.1353/nwsa.2003.0031.

[Pròleg de Núria Sara Miras Boronat] «La vida és el que et passa mentre fas plans per tenir-ho tot lligat» diu una de les meves cançons preferides (Tantes coses a fer d’Els Pets), i espero que em perdoneu aquesta referència a la cultura popular en un escrit acadèmic. Però és ben cert que l’Acadèmia i les seves rigideses són entorns poc afables per esdeveniments com l’arribada d’un fill, l’aturada necessària, el replegament en la cura d’una criatura que et reclama. I està molt lluny encara de comprendre’n el seu abast polític, a pesar d’omplir-se sovint la boca
esmentant les teòriques de la reproducció social. En els meus més de vint anys de carrera no recordo haver-me pres ni un sol dia per mi, ni haver delegat una sola responsabilitat. No sabia fer-ho. No sabia que m’estava permès fer-ho. Per sort, tot això va començar a canviar el dia que l’Àger Pérez Casanovas, el seu talent, la seva sensibilitat, la seva maduresa i el seu bon cor van entrar per la porta del meu despatx. Dirigir la seva tesi va ser un regal que ens va reportar aprenentatges a les dues, tot i que, sospito, que ho va ser molt més per a mi que per a ella. Em va ensenyar el valor del temps, de la respiració, de les diversitats categoritzades des de la utilitat que saben esquerdar-la per dins... I em va ensenyar, sobretot, que podia permetre’m no ser autosuficient ni tenir totes les respostes. Que juntes podíem ser més atrevides i construir altres entorns més amables i més lliures. Per això, quan des de la vida sobrevinguda vaig haver de buscar ajuda per tutelar els vostres treballs, la possibilitat de que fos l’Àger qui se n’encarregués va ser el feliç tancament d’un cercle vital. Estic segura que us ha estat una benedicció caiguda del cel i que la joia de trobar-vos ha estat mútua. Les dinàmiques del món tardocapitalista i els seus ressorts mediàtics ens fan creure que estem prop del col·lapse. Hi ha qui se’n congratularà; hi ha qui, com és lògic, es deixarà contaminar per l’odi i la desesperança que tant monetitzen avui. Porto molts cursos acompanyant treballs de fi de grau i sempre constato que el nostre alumnat és ple de creativitat, que les idees circulen, que la filosofia ens conjura i ens enamora per igual. No us deixeu temptar per les sortides fàcils que us oferiran mercaders tecnofeudals; no us deixeu capturar ni prendre el que tots aquests anys d’esforç en els vostres estudis us han procurat. Que la curiositat, la serenitat i la innocència no us faltin. Teniu tantes coses a fer.

[Introducció de l’editor]
El treball de fi de grau és la culminació d’un procés d’aprenentatge llarg i esforçat. Durant els últims anys, les estudiants que publiquem aquí el nostre escrit hem fet del Grau de Filosofia un lloc per instruir-nos i reflexionar. Aquest ha estat un camí on, passa a passa, classe a classe i problema a problema, hem anat madurant un vincle amb el pensament filosòfic, que el nostre treball reflecteix en el seu estat provisional, susceptible a intensificar-se, a canviar i fer-nos canviar. Íntim i exterior; personal i social; estètic, ètic i polític, aquest vincle és d’allò més enriquidor que ens podem emportar del nostre breu recorregut acadèmic. Anem allà on anem i fem el que fem, d’ara endavant ens seguirà l’exhortació a enfrontar la vida amb mirada crítica, a ser rigoroses, a defugir les simplificacions, a plantejar-nos què se’ns presenta com a evident i necessari quan realment podria ser d’una altra manera. Per a cada una de nosaltres, aquesta crida prendrà una forma diferent i ens portarà a preguntes i respostes distintes o, fins i tot, contradictòries. Emperò, tots els treballs d’aquest volum la fan palesa, i expressen la potència que ofereix la filosofia al pensament i a l’acció quan es posa al servei dels problemes concrets, d’allò que no encaixa i que ens afecta, lluny de l’abúlia academicista i els jocs de paraules erudits. Des del qüestionament de la determinació política de la laïcitat a la connexió humana inherent en la poesia, passant pel dret, la ideologia, la pedagogia, la quantificació del món, l’autonomia o les cures, totes hem vist que hi ha molt en joc per la manera de viure, i que la filosofia hi té molt a dir. Agraïments infinits a les companyes per la seva feina, perspicàcia i humilitat, a les tutores per la seva inestimable guia i acompanyament, i a totes les estudiants i professores que ens han engrescat a augmentar i afinar la reflexió. El camí fet fins ara no hauria sigut possible sense vosaltres. Continuem recorrent-lo, amb pas ferm i mirada llarga.

# metadata.dc.rights[].value
cc by-nc-nd (c) Goyard Birgand, Guilhem et al., 20252026

# metadata.dc.title[].value
Crítica en un món en crisi. Treballs de fi de grau. Grup A4