# name
Ayer y hoy de las sociedades agropastoras del interior de Córcega: pervivencias y transformaciones en su sistema jurídico

# metadata.dc.contributor.other[].value
Universitat de Barcelona. Departament d'Antropologia Social

# metadata.dc.description.abstract[].value
[spa] El presente trabajo propone el estudio del sistema jurídico vindicatorio  de las sociedades agropastoras del interior de Córcega y retoma el camino iniciado por Jacques Busquet en su obra referente Le droit de la vendetta et les paci corses (1920) al considerar la venganza de sangre como un fenómeno esencialmente jurídico.

Construido desde la perspectiva de la Antropología jurídica, entendiendo la vendetta y la pace como las principales instituciones del sistema jurídico vindicatorio corso para la disuasión y resolución de conflictos al satisfacer la vindicación de justicia por parte de las personas ante un dolor recibido -la ofensa-, este estudio parte de rechazar las interpretaciones que consideran la venganza en términos de respuesta individual, emocional, irracional… que la despojarían de su naturaleza jurídica, al desvincularla de un ordenamiento y una cultura jurídica, de unos valores y costumbres así como de la propia sociedad que la sustenta; cuestiones que son precisamente epicentro de este análisis.

Asimismo, se asume un enfoque diacrónico que evita el riesgo de reificar la justicia vindicatoria y, desde la complejidad que se deriva de considerarla una realidad viva, de longue durée, nos aboca a un análisis del derecho vindicatorio corso –el ordenamiento y su cultura jurídica- en el periodo que se extiende desde la época medieval (que es cuando empezamos a disponer  de suficientes referencias escritas generadas a partir de su interacción con los sucesivos derechos de los estados ocupantes) hasta la actualidad. Y que al mismo tiempo nos permite rectificar los trabajos que han planteado la prelación de la venganza de sangre (vendetta) frente a la composición (pace) al señalar que la preferencia de la venganza durante periodos concretos de la historia se debe a factores como la conflictividad e inestabilidad política y social de la isla para este periodo; la incapacidad de los derechos de los estados para desplegarse; la relatividad fragilidad del derecho propio ante los continuos ataques por parte de estos; sus enviciamientos así como las transformaciones producto de la modernidad entre otros.

Por tanto estas relaciones entre derechos no puede ser entendida de forma homogénea ya que varía mucho en función del momento histórico, del contexto sociopolítico y cultural, las propias características de los derechos/ordenamientos que coexisten, interaccionan, etc. así como de las culturas jurídicas. En este sentido es importante distinguir entre la situación que se produce por ejemplo entre el ordenamiento y cultura jurídica corsa y otros derechos de naturaleza vindicatoria como el pisano o el genovés, concentrándose las tensiones en una cuestión de hegemonías, dominación y resistencia; con la confrontación que se produce con derechos de cariz positivo como el francés o el anglo-corso, más evidente aún con los derechos propios del Estado de Derecho -el francés a partir del XIX-, donde el conflicto y tensiones ya no serían tan sólo una cuestión de hegemonías jurídico-políticas sino también, y especialmente, socioculturales.

Precisamente, atender a este proceso de transformación obliga a replantearse críticamente conceptos como el de pluralismo jurídico ya que actualmente no estamos  ante un escenario de articulación de derechos (y ordenamientos), sino que se aproxima más a una coexistencia y/o relaciones conflictuales entre diferentes culturas jurídicas que entre  derechos. Es decir, hoy el embate es más una cuestión de valores, percepciones, incluso costumbres, que de instituciones, procedimientos y mecanismos, puesto que incluso si aparecieran mecanismos de semblanza vindicatoria, no necesariamente deben ser interpretados así. Por eso resulta más preciso hablar en términos de criptotipos y substratos, contemplando esas colisiones que se generan entre el derecho positivo  y las persistencias que emergen de la cultura jurídica vindicatoria para dar respuesta a conflictos y/o regular determinadas prácticas.

# metadata.dc.description.abstract[].value
[eng] The present work proposes the study of the vindicatory legal system  of the agropastoral societies of the interior of Corsica and resumes the path initiated by Jacques Busquet in his reference work Le droit de la vendetta et les paci corses (1920) by considering blood revenge as a essentially legal phenomenon.

Built from the perspective of Legal Anthropology, understanding vendetta and pace as the main institutions of the Corsican vindicatory legal system for deterrence and conflict resolution by satisfying people's vindication of justice in the face of pain received - the offense - , this study starts from rejecting interpretations that consider revenge in terms of individual, emotional, irrational response... that would strip it of its legal nature, by disconnecting it from a legal system and culture, from some values and customs as well as from the very society that supports it; issues that are precisely the epicenter of this analysis.

Likewise, a diachronic approach is assumed that avoids the risk of reifying vindicatory justice and, from the complexity that arises from considering it a living reality, a longue durée, it leads us to an analysis of Corsican vindicatory law in the period that extends from the time to the present. And at the same time it allows us to rectify the works that have raised the priority of blood revenge (vendetta) over composition (pace) by pointing out that the preference of revenge during specific periods of history is due to factors such as conflict and political and social instability on the island during this period; the inability of states' rights to unfold; the relativity fragility of proper law in the face of continuous attacks by them; its addictions as well as the transformations resulting from modernity among others.

Therefore, these relationships between rights cannot be understood in a homogeneous way since it varies greatly depending on the historical moment, the sociopolitical and cultural context, the characteristics of the rights/systems that coexist, interact, etc. as well as legal cultures. In this sense, it is important to distinguish between the situation that occurs, for example, between the Corsican legal system and culture and other rights of a vindicatory nature such as the Pisan or the Genoese, with tensions concentrating on a question of hegemony, domination and resistance; with the confrontation that occurs with rights of a positive nature such as the French or the Anglo-Corsican, even more evident with the rights of the Rule of Law - the French from the 19th century onwards -, where the conflict and tensions are no longer just a question of legal-political hegemonies but also, and especially, sociocultural ones.

Precisely, attending to this process of transformation forces us to critically rethink concepts such as legal pluralism since we are currently not facing a scenario of articulation of rights (and regulations), but rather it is closer to coexistence and/or conflictual relationships between different legal cultures that between rights. That is to say, today the attack is more a question of values, perceptions, even customs, than of institutions, procedures and mechanisms, since even if mechanisms of vindicatory semblance appear, they should not necessarily be interpreted that way. That is why it is more accurate to speak in terms of cryptotypes and substrates, contemplating those collisions that are generated between positive law and the persistences that emerge from the vindicatory legal culture to respond to conflicts and/or regulate certain practices.

# metadata.dc.description.abstract[].value
[cat] El present treball proposa l'estudi del sistema jurídic vindicatori  de les societats agropastores de l'interior de Còrsega i reprèn el camí iniciat per Jacques Busquet en la seva obra referent Le droit de la vendetta et les paci corses (1920) en considerar la venjança de sang com un fenomen essencialment jurídic.

Construït des de la perspectiva de l'Antropologia jurídica, entenent la vendetta i la pace com les principals institucions del sistema jurídic vindicatori cors per a la dissuasió i resolució de conflictes en satisfer la vindicació de justícia per part de les persones davant un dolor rebut -l'ofensa-, aquest estudi parteix de rebutjar les interpretacions que consideren la venjança en termes de resposta individual,  emocional, irracional... que la despullarien de la seva naturalesa jurídica, en desvincular-la d' un ordenament i una cultura jurídica, d' uns valors i costums així com de la pròpia societat que la sustenta; qüestions que són precisament epicentre d'aquesta anàlisi.

Així mateix, s'assumeix un enfocament diacrònic que evita el risc de reificar la justícia vindicatòria i, des de la complexitat que es deriva de considerar-la una realitat viva, de longue durée, ens aboca a una anàlisi del dret vindicatori cors –l'ordenament i la seva cultura jurídica- en el període que s'estén des de l'època medieval (que és quan comencem a disposar de prou referències escrites generades a partir de la seva interacció amb els successius drets dels estats ocupants) fins a l' actualitat. I que alhora ens permet rectificar els treballs que han plantejat la prelació de la venjança de sang (vendetta) enfront de la composició (pace) en assenyalar que la preferència de la venjança durant períodes concrets de la història es deu a factors com la conflictivitat i inestabilitat política i social de l'illa per a aquest període; la incapacitat dels drets dels estats per desplegar-se; la relativitat fragilitat del dret propi davant els continus atacs per part d'aquests; els seus enviciaments així com les transformacions producte de la modernitat entre d'altres.

Per tant aquestes relacions entre drets no pot ser entesa de forma homogènia ja que varia molt en funció del moment històric, del context sociopolític i cultural, les pròpies característiques dels drets/ordenaments que coexisteixen, interaccionen, etc. així com de les cultures jurídiques. En aquest sentit és important distingir entre la situació que es produeix per exemple entre l' ordenament i cultura jurídica corsa i altres drets de naturalesa vindicatòria com el pisà o el genovès, concentrant-se les tensions en una qüestió d' hegemonies, dominació i resistència; amb la confrontació que es produeix amb drets de caire positiu com el francès o l'anglo-cors, més evident encara amb els drets propis de l'Estat de Dret -el francès a partir del XIX-, on el conflicte i tensions ja no serien tan sols una qüestió d'hegemonies juridicopolítiques sinó també, i especialment, socioculturals.

Precisament, atendre aquest procés de transformació obliga a replantejar-se críticament conceptes com el de pluralisme jurídic ja que actualment no estem davant d'un escenari d'articulació de drets (i ordenaments), sinó que s'aproxima més a una coexistència i/o relacions conflictuals entre diferents cultures jurídiques que entre drets. És a dir, avui l'embat és més una qüestió de valors, percepcions, fins i tot costums, que d'institucions, procediments i mecanismes, ja que fins i tot si apareguessin mecanismes de semblança vindicatòria, no necessàriament han de ser interpretats així. Per això resulta més precís parlar en termes de criptotips i substrats, contemplant aquestes col·lisions que es generen entre el dret positiu i les persistències que emergeixen de la cultura jurídica vindicatòria per donar resposta a conflictes i/o regular determinades pràctiques.

# metadata.dc.rights[].value
cc by-nc (c) Doñate Sastre, Miguel, 2024

# metadata.dc.source[].value
Tesis Doctorals - Departament - Antropologia Social

# metadata.dc.title[].value
Ayer y hoy de las sociedades agropastoras del interior de Córcega: pervivencias y transformaciones en su sistema jurídico