# metadata.dc.description.abstract[].value
La pandèmia ha obligat a canviar radicalment les nostres vides i l'educació social s'ha alçat com a servei essencial. En un context en què el dret a la llibertat individual preval sobre el bé coŀlectiu, la pandèmia ha obligat a qüestionar el model capitalista. Han aflorat tot tipus de problemàtiques socials que han deixat al descobert un model que es basa en la caritat i no en l'emancipació i l'autonomia de les persones. En aquest context, les educadores socials segueixen treballant des de la precarietat i la invisibilització. Fan esforços per treballar en i per a un sistema que defensa interessos contraris als seus i han d'afrontar contradiccions com ara treballar en l'educació social tot respectant distàncies de seguretat o qüestionant-se si són realment essencials per representar un servei mínim per a la subsistència, que permet que el sistema no s'ensorri. Un grup de vint-i-dues alumnes han aprofitat per reflexionar sobre aquesta situació dins del marc de l'assignatura de supervisió de pràctiques. El grup s'ha documentat, han entrevistat educadores socials i el resultat ha estat aquest article que es presenta.

# metadata.dc.relation.ispartof[].value
Revista Catalana de Pedagogia, 2020, vol. 18, p. 69-81

# metadata.dc.rights[].value
cc-by-nc-nd (c) Freixa Niella, Montserrat et al., 2020

# metadata.dc.source[].value
Articles publicats en revistes (Mètodes d'Investigació i Diagnòstic en Educació)