# metadata.dc.description.abstract[].value
Al llarg d'aquest segle la cosmologia ha escapat del marc purament filosòfic i teològic per esdevenir una ciència de la natura. Aquesta cosmologia científica s'ha desenvolupat al si de la Física, primer, a un nivell exclusivament teòric i més tard, i cada cop més, a nivell també empíric. En poc temps s'ha passat d'un model embrionari d'univers de caràcter gairebé lúdic, a un model seriós i sòlidament establert en el qual nombrosos fets observacionals hi troben una explicació natural, donant lloc, fins i tot, a prediccions teòriques profundes, confirmades experimentalment. Podríem dir que l'època clàssica de la cosmologia física va culminar, però, fa uns quants anys i que, actualment, s'ha entrat en una etapa més aviat barroca. Efectivament, la situació actual, molt més complexa i de detall, està caracteritzada pel fet que els punts que romanen oberts de la teoria requereixen hipòtesis aparentment agoserades i que les observacions, cada cop més fines i precises, no sempre donen el resultat esperat d'antuvi en el marc de les hipòtesis avançades.

# metadata.dc.source[].value
Articles publicats en revistes (Física Quàntica i Astrofísica)